Кристине Лавант
В дълбоката си замечтаност…

Превод от немски: Венцеслав Константинов, —

chitanka.info

В дълбоката си замечтаност,

слънцето обърна своя път,

сега нагоре по потока се завръща вкъщи

над землистата вода и острите треви

към младата зелена ръж.

Трескаво щурците в детелината скриптят,

догдето една птица посред песента

тайната си с яд осакатява

и дъждоносният ветрец пресъхва.

Все тъй не зная накъде да тръгна.

Сянката ми своята посока сбърка

и унизено спря пред дивия разцъфнал мак,

който пак почти враждебно се разтваря.

Пътят ми отново става тяло на змия

с множество извивки по гърба

и с хищен раздвоен език,

който срещу гробището се насочва.

Защо ли слънцето не си отиде по-прозрачно?

Защо нелепата ми сянка все очаква

твоята да се покаже лъчезарна

от тъмната зловеща туя[1]?

1962

[1] Вечнозелено кипарисово „дърво на живота“ — Б.пр. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.